Soriguera
Soriguera
Estès a l'esquerra de la Noguera Pallaresa, comprèn la vall de Soriguera, de direcció E-O, afluent per l'esquerra de la Noguera, drenada pel riu del Cantó, al vessant meridional de la qual s'eleva la muntanya de Sant Quir i la de Baén, i al septentrional la de la Torreta de l'Orri. El coll del Cantó, al voltant del qual hi ha una extensa zona de pasturatges, separa el terme de l'Alt Urgell (Montferrer de Segre). A les zones més enlairades del terme es combinen les pastures naturals amb les masses forestals de pi roig i pi negre. El poble és a la dreta del riu del Cantó.
![Escut Soriguera Escut Soriguera](https://www.lleida.com/sites/default/files/styles/mini_web_logo/public/poblacions/Escut-7588.jpg?itok=UPvDkZGf)
![Bandera Soriguera Bandera Soriguera](https://www.lleida.com/sites/default/files/styles/mini_web_logo/public/poblacions/Bandera-7588.gif?itok=rgKjuSK8)
Nucli | Habitants |
---|---|
Arcalís | 17 |
Baro | 31 |
Embonui | 14 |
Escós | 17 |
Estach | 11 |
Freixa | 4 |
Llagunes | 53 |
Llavanès | 2 |
Malmercat | 18 |
Mencui | 1 |
Puigforniu | 8 |
Rubió | 11 |
Sabarneda | 4 |
Soriguera | 21 |
Tornafort | 37 |
Vilamur | 60 |
-
XARXA DE MUSEUS DE LES TERRES DE LLEIDA i ARAN Cervera Més informació
-
XARXA DE MUSEUS DE LES TERRES DE LLEIDA i ARAN Lleida Més informació
-
XARXA DE MUSEUS DE LES TERRES DE LLEIDA i ARAN Esterri D'Àneu Més informació
-
XARXA DE MUSEUS DE LES TERRES DE LLEIDA i ARAN Guissona Més informació
-
SERRADORA D'ÀREU Àreu Més informació
-
XARXA DE MUSEUS DE LES TERRES DE LLEIDA i ARAN TÀrrega Més informació
-
TROS DE SORT Sort Més informació
Pàgines
Ajuntament de Soriguera
Actualitat i notícies a Soriguera
Com? Que ens hem deixat alguna cosa a l'agenda? Envia'ns la informació!
![Twitter @TerritoriLleida](/sites/default/files/banners/banner_territori.png)
Dades facilitades per Idescat
Als nuclis que conformen el municipi de Soriguera es pot accedir des de diferents itineraris. Al nucli de Soriguera i a Vilamur s'arriba per la carretera local que surt cap al sud des de la N-260 que passa per Sort cap a la Seu d'Urgell. Abans de desviar-se per aquesta carretera, al nord hi ha el nucli d'Embonui. La carretera local acaba un altre cop a la N-260, al poble de Rubió.
Als nuclis d'Arcalís i Baro s'arriba agafant la N-260 des de Sort en l'altre sentit, cap a la Pobla de Segur. Abans d'arribar per aquesta carretera a la Ribera de Montardit es pot agafar una desviació per una via local cap a Tornafort.
Distància a capital de comarca (Sort): 12,2 km (15 minuts en cotxe).
Distància a capital de provincia (Lleida): 140 km (2 hores, 1 minut en cotxe).
L'església era sufragània de la parròquia de Junyent.
Albert Vilardell Capell Alcalde | CiU |
M. Rosa Capdevila Aduà | CiU |
M. Pilar De Visa Riu | CiU |
Xavier Pedemonte Garcia | APS - CUP |
Laia Batalla Carrera | APS - CUP |
Edgar Espada I Figuerola | APS - CUP |
Josep Ramon Fondevilla Isus | ERC / ESQUERRA |
* Dades referides a l'any 2011
Dades facilitades per Idescat
Romànic al Pallars Sobirà
Fent un recorregut per la comarca ens trobem arreu importants monuments de l'art romànic. Donada la seua quantitat, farem una tria a tall d'exemple.
Des d'Esterri, riu amunt, una curta carretera porta a dos monuments remarcables. Sant Joan d'Isil, ben bé a la vora del riu i, una mica més al nord, al poblet d'Alòs d'Isil, la parroquial de Sant Llisser. Des d'Esterri, Pallaresa avall, a l'esquerra del riu, es troba aviat el santuari de Santa Maria d'Àneu i, passat el pantà de la Torrassa o de la Guingueta, a la mateixa banda però enlairat i assequible des d'un pontet, davant d'Escaló, el malmès però interessant monestir de Sant Pere del Burgal.
Tot baixant cap a Llavorsí trobarem un trencall a mà dreta que porta al poble de Baiasca, on es poden admirar les pintures murals de l'església parroquial de Sant Cerni (són les més antigues de Catalunya conservades "in situ") atribuïdes al mateix mestre de Taüll.
Des de Llavorsí és recomanable d'entrar a dos valls veïnes. La vall Ferrera, que posseeix mostres de preromànic i romànic escampades per tot el municipi d'Alins; la vall de Cardós, amb el majestuós campanar de Ribera de Cardós.
Tornant a la Noguera Pallaresa, riu avall, es passa per Sort, centre turístic i capital del Pallars Sobirà, i s'arriba aviat als peus del rogenc santuari d'Arboló, penjat damunt la riba esquerra del riu. Poc després, davant del pintoresc poble de Gerri de la Sal i de les seues salines, hi ha el bell edifici del que va ser monestir de Santa Maria.
Santuari de la Mare de Déu d'Arboló
És de mitjans del segle XII, de pedra rogenca, una nau i absis amb arcuacions, petit campanar sobre la nau.
El vilatge medieval de Santa Creu de Llagunes
El vilatge de Santa Creu es troba emplaçat a 1.628 m d'altura a la capçalera de l'antiga vall de Siarb, actual municipi de Soriguera, als límits del Pallars Sobirà. El conjunt arqueològic ocupa tota l'esplanada del cim del Tossal de la Santa Creu, també conegut com a Cap de les Culties. És un indret estratègic per la seua situació dominant, avui assentat entre els poblets de Llagunes i Rubió. Per accedir-hi cal agafar un corriol que surt d'una àrea de descans, obrada recentment, a l'esquerra de la carretera de Sort a Adrall, aproximadament a uns 2,7 km abans d'arribar al port del Cantó.
La totalitat de les restes de les construccions visibles s'aixequen sobre els estrats de roca que formen la plataforma superior del turó, i que presenta un pendent vers el sud-oest de més de deu metres de desnivell. Com que és un poblat defensiu, hi ha muralla i dos fossats en els dos costats oposats de llevant i ponent del poblat. A l'extrem nord-est del perímetre murat i just en el seu angle, s'aixeca la base d'una torre circular de 4,65 m de diàmetre, amb una alçada de parets conservada de 2,3 m. A tocar de la torre i, en el seu costat de migdia, es van localitzar les restes d'una església de petites dimensions, d'una sola nau de planta rectangular, amb un absis semicircular i l'entrada oberta al mur de migdia.
Els espais domèstics fins ara localitzats presenten una distribució senzilla, amb dos o tres estances, amb una cambra principal que disposa d'un paviment d'argila trepitjada, on s'emplaça la llar de foc central, feta de lloses i amb una planta quadrada.
El primer assentament es calcula que és del Bronze mitjà/final (1.500-1.100 aC); els resultats de les intervencions arqueològiques i els estudis recents dels materials i l'estratigrafia permeten proposar un abandonament progressiu del poblat a les darreries del XIII i els inicis del XIV.